Jeg tenker fortsatt på kvelden da din mor og jeg måtte forlate deg.
Forhåpentligvis, ikke så lenge, men jeg ringer deg når vi har kommet oss til rette.
- Når jeg vet hva som skjer. - Mamma?
Vesla mi.
Pappa og jeg må på en forretningsreise, så Rose blir hos deg noen dager.
Nei. Jeg vil ikke at du skal dra.
Det kommer til å bli så kjedelig. Jeg kommer ikke til å klare å holde oppe...
..øynene...
Farvel, elskling. Ok, vi ses snart igjen.
Ok.
Janet, vi må dra.
Jeg skulle ønske vi kunne satt fra oss veskene, og fått lagt deg i sengen igjen...
..men for mange liv var i fare.
- Herregud. De har allerede skutt den opp. - Vi må få stanset den. Kom igjen.
For å desarmere raketten, måtte vi komme oss inn i den, men armeringen var for tykk.
Eneste veien inn var å krympe inn mellom molekylene.
Jeg kommer ikke gjennom.
Hank.
Vi visste begge to at om man blir så liten... så er det ingen vei tilbake.
Det skulle ha vært meg, men regulatoren min var skadet.
Din mor's var hel.
Fortell Hope at jeg elsker henne.
Hun slo den av. Janet. Nei!
Hun ble subatomisk for å deaktivere bomben.
Din mor reddet tusenvis av liv den dagen,
vel vitende om at hun ville være fortapt i kvante verdenen.
Alene. Redd.
Borte for alltid.
Å fortelle deg at hun ikke ville komme hjem igjen...
..var det hardeste jeg noen gang hadde gjort.
Men så dukket Scott opp. Eller burde jeg si, brøt seg inn i huset vårt.
Og da han dro til kvante verdenen...
..og kom tilbake. Forandret alt seg.
Jeg begynte å lure...
..kunne din mor fortsatt være i live?
Så jeg tørket støv av noen gamle tegninger.
Pappa, hva er det du mener?
Jeg tror det er mulig og få henne tilbake.
OVERSATT OG SYNKET AV LEOGATE1968
Ok. Vi er inne.
Dette stedet er en labyrint. Hvor er det kartet?
Vi er definitivt nærme. Er du klar?
- Jeg er klar, Pappa. - Er du sikker?
For når vi først er inne, og du nøler eller viser frykt, så er vi ferdige.
- Jeg spiser frykt til frokost. - Jøss. Det er superstilig.
Kom igjen.
Se! Det er Anton. Han vil vise oss veien. Anton, hvilken vei skal vi gå?
Takk, Anton!
- Se, maurene har gravd seg inn i teknologi bygningen. - Å, nei, laserstråler!
Åh! Jeg tror jeg ble "Lasert"!
Det hemmelige hvelvet.
- Si at du tok med kontaktlinsen? - Jepp.
Perfekt! Akkurat der.
- Der! Det er mikro-skatten! - Trofeet mitt?
- Den ser ut som en skatt. - Åh, den er det for meg.
- Jeg vil vise den frem på skolen. - Åh, nei, det kan du ikke.
Du kan ikke. Den forlater aldri huset Den er for viktig.
Dette er Den beste bursdagspresangen du noen gang har gitt meg.
Jeg er så rørt over at du synes at jeg er verdens beste bestemor.
- Det var den eneste de hadde. - Jeg får lyst til å strikke en genser til deg.
- Åh, nei, det er Kløna! - Hei, Scotty...
Jeg så på plantegningene for Karapetyan bygningene...
og jeg tror vi har for mange overvåkingskameraer, ikke sant?
- Nei, nei, slettes ikke. - For det er mange kameraer.
Jeg vet hva han trenger. Hvem er sikkerhetseksperten i firmaet vårt?
Du, men jeg styrer firmaet, ikke sant? Og om vi tar for mye, vil han bare dra til noen andre.
- Jeg mener, vi må landet denne fuglen. - Han drar ingen steder.
- Og uttrykket er "få fisken på land." - Nei, det er "lande fuglen."
Akkurat som du lander et fly. Man må lande flyet for å være med.
Jeg vet det er teit å henge seg opp i sånt, men jeg gjør det.
Hvordan skal jeg lande en fisk? Den kan ikke gå. Og om den svømte i land,
og den kjempet mot en hauk, hvem av dem vil vinne?
Du har virkelig fått meg ombestemt med dette. Det er greit. Vi skal dra Karapetyan på land.
Nå, om du kan unnskylde meg. Jeg prøver å stjele noe sammen med min datter.
Jeg skal sjekke det igjen.
Til fluktmauren!
La oss hoppe før po-po'en kommer tilbake!
Po-po'en? Hvordan vet du det?
La oss fly, Antoinette! La oss fly!
Krasjlanding!
- Jeg skulle ønske vi virkelig kunne krympe. - Åh. Det er ganske stilig.
Hei, jeg drar på kontoret, Scotty. Beklager det tidligere. Men jeg føler meg mye bedre nå.
Hjertet mitt dunker for hardt og sånt. Og hendene mine skjelver. Men det henger ikke sammen, ok?
Det vil gå bra, Luis! Ikke noe å bekymre seg for!
Ja, ja. "Jeg er sjefen. Jeg er sjefen. Jada, jada, jada.
Pappa!
Kom igjen, Woo! Jeg har tre dager igjen. Hvorfor skulle jeg prøve å rømme?
Beklager, Scott, men regler er regler. Utløser du grensealarmen, så kommer vi.
- Fra kjøl til akterende, suppe til nøtter. - Takk.
- Det var et uhell. Foten gikk gjennom gjerdet. - Vår flyvemaur krasjet.
Hei, prøv du å underholde en 10 åring når du ikke kan forlate huset.
Vet du hva jeg måtte ta i bruk?
Magi.
- Jeg lærte meg det. - Hvorfor kan du ikke la min far være?
Åh, Cassie.
Dette virker vel som forvirrende voksengreier for deg, eller hva?
Vel, tenk på det sånn, Skolen har regler, ikke sant? Sånn som å ikke tegne på veggene.
Vel, din far dro til Tyskland og tegnet på veggene med Captain America.
Og det var et brudd på Artikkel 16, Paragraf 3 i Sokovia Avtalen.
Og som en del av den delte avtalen med NSA og den Tyske regjeringen,
fikk han returnere til USA, mot at han fikk 2 år husarrest, etterfulgt med 3 år prøvetid.
Og å unngå uautorisert aktivitet, teknologi, og kontakt med tidligere bekjente som var,
eller som nylig har brutt de nevnte regler. Eller relaterte vedtekter. Ok, kjære?
- Jøss. Du er skikkelig flink med barn. - Takk. Jeg er også ungdoms pastor.
Forresten, ikke for å mase men du har vel ikke hatt kontakt med Hank Pym eller-
-- Hope Van Dyne, har du vel? - Nei.
Sikker? Det er bare et tidsspørsmål før vi tar dem. Det var deres teknologi, så de brøt vedtektene også.
Og å samarbeide med dem bryter avtalen din.
Og, øh, jeg trenger vel ikke påminne deg om at et brudd på avtalen din betyr 20 år i fengsel, minimum.
Jeg har ikke snakket med Hank eller Hope på lenge.
- De hater ham skikkelig. - Takk, vesla.
- Hvordan gjør du det, Scott? - Gjør hva da?
- Kort trikset. - Seriøst?
Herregud! Dere kan ikke bare dukke opp her når dere vil, for å ransake stedet.
- Det kan de faktisk. - Dere må ha en kjennelse.
- Det trenger de faktisk ikke. - Virkelig? Jøss.
- Pakket du ned fotballskoene? - Ja.
Flott.
Neste gang jeg ser deg er du ute.
Ok.
Jeg må være med på denne. Hei, 3 dager. Seriøst...
Stolt av deg, kompis. Vet du hva? Gi meg en til.
Jeg også! Frihet! Nytt firma! Jeg aner storhet.
- Jeg hadde en morsom helg, Pappa. - Jeg også, vesla. Men bare vent til neste helg.
Når jeg er ute herfra, skal vi male byen rød. Vi skal spise så mye is, at vi aldri slutter å spy.
Du begynner å bli dyktig med det.
- Hvordan gjorde du det? - Ha det, Pappa.
- Ha det. - Ha det.
Tre dager. Enkelt som bare det.
Knips med fingrene. Det får dem til å se der borte.
Og det er villedende.
Enkelt som bare det.
Hvor er du?
Alt du kjenner til...
Fortapt i kvante verdenen.
Hva?
Jeg skal finne deg, vesla mi.
Jeg fant deg!
- Du finner meg alltid, Mamma. - Hva i helvete?
Hei, Hank! Er en stund siden sist.
Øh, jeg vet ikke en gang om dette er nummeret ditt lenger.
Og jeg er vel den siste personen du vil snakke med, men...
..jeg hadde akkurat en virkelig merkelig drøm.
Jeg vet at det ikke høres ut som et nødstilfelle eller noe sånt, men det føltes...
...så virkelig.
Jeg var tilbake i kvante verdenen, og...
..jeg, tror jeg så kona di.
Og så var jeg kona di.
Jeg mener, ikke på en merkelig måte eller noe sånt.
Du vet, når jeg lufter dette høyt, så tenker jeg, øh, at det ikke er en nødssituasjon.
Beklager at jeg forstyrret deg.
Jeg beklager for mange ting.
Det betyr, at et ørlite atom i fingerneglen min kunne være...
et lite, bittelite univers.
Hope?
Er dette en ny drøm?
Tror du at det var en drøm, eller er det mulig at du virkelig så min mor der nede?
Jeg er ikke sikker.
Jeg kan ikke være her! Jeg kan ikke være her! Jeg har husarrest!
De kan ikke åpnes mens systemet er slått på, Scott.
Du må få meg hjem De kan dukke opp når som helst!
Slapp av. For så vidt det barnepike politiet vet, så er du fortsatt hjemme.
Scotty?
Han er programmert til å etterligne din daglige rutine. Ni timer i sengen,
fem timer foran TVen. To timer på badet hva enn nå det handler om.
Det er jo helt feil. Hvordan vet du om min daglige rutine? Spionerer du på meg?
Vi holder øye med alle sikkerhetstrusler, ok? Og så langt er den største vi har hatt, deg.
Jeg beklager det i Tyskland. De bare dukket opp.
De sa det gjaldt nasjonal sikkerhet.
- At Cap trengte hjelp, så... - Cap?
America. Captain. Cap. Det er det vi kaller ham.
Om man er en venn. Jeg sier ikke at jeg er en venn... Litt, jeg kjenner ham.
Han er grei. Samma det vel. Jeg beklager! Ok? Jeg tenkte ikke på at jeg skulle bli ferska.
Det var mye du ikke tenkte på.
Hvordan går det med Hank?
Vi driver fortsatt på. Huset er borte, og det er friheten vår også. Hvordan tror du han har det?
Unnskyld. Jeg vet du er forbanna.
Ingen unnskyldninger, Scott. Eneste grunnen til at vi snakker er fordi vi må ha det du har i hodet.
Er det her du bor?
Om dere behøver hjelp eller penger eller noe sånt, kanskje jeg kan...
Vi klarer oss.
Hei, Hank.
- Hør, jeg vil bare... - Spar deg!
- Kan vi begynne? - Ja.
Så, mens du slappet av hjemme, så bygget vi dette.
Det er en tunnel. Til kvante verdenen.
Til min mor. Vi tror hun fortsatt er der nede. Vi vet bare ikke hvor.
Hva?
Om vi kan fastslå eksakt hvor min mor er, så kan kapselen ta meg ned til henne.
Dere bygget alt dette og dere vet ikke en gang om hun er i live?
Det kalles en hypotese.
I går kveld, startet vi tunnelen for første gang. Den ble overbelastet og slo seg av.
Men i et mikrosekund, var døren til kvante verdenen åpen.
Og?
Og fem minutter senere, ringte du, og snakket om mor.
Vi tror at da du var der nede, så kan du ha blitt sammenfiltret med henne.
Hank, jeg ville aldri ha gjort det. Jeg respekterer deg for mye til det.
Kvante verden sammenfiltring, Scott.
Vi tror hun har lagt en melding i hodet ditt. Forhåpentligvis, en lokalisering.
Og åpningen av tunnelen startet det.
Har din mor lagt en melding i hodet mitt? Kom igjen da. Det er jo helt sprøtt.
Nei, Scott. Sprøtt...
..det er å dra til Tyskland uten å si det til oss, og å sloss mot Avengers.
Bare fortell meg at du ikke løy om drakten du tok.
Fortell meg at du virkelig ødela den.
- Jeg gjorde det, jeg ødela den, jeg sverger. - Jeg kan ikke tro at du ødela drakten min!
Det var livsverket mitt!
- Hva skulle jeg ha gjort da? - Du skulle ikke ha tatt drakten min!
Jeg beklager, Hank! Jeg beklager at jeg tok drakten. Jeg beklager at jeg ringte i går.
Jeg kan ikke huske å ha sett Janet der nede. Jeg skulle ønske jeg hadde gjort det.
Jeg hadde bare en drøm om at hun lekte gjemsel med en liten jente.
Hva?
Jeg hadde en drøm. Hun lekte gjemsel med en liten jente. Cassie og jeg gjør det hele tiden.
- Den betyr ingenting. - Men var det Cassie i drømmen?
Nei.
- Hvor gjemte hun seg? - Hva?
Den lille jenta. Hvor gjemte hun seg? Var det i en garderobe?
Nei, det var i et høyt skap.
- Du mener en garderobe. - Å, er det det heter?
- Hvilken farge hadde den? - Rød.
- Var det hester på den? - Jøssenavn.
Det var der jeg gjemte meg hver eneste gang vi lekte.
Det høres ikke ut som om du har forstått poenget med leken.
Hun lever.
Jeg visste det.
Jeg visste det!
- Vi må få tak i den delen. - Ok.
Jo raskere vi får tunnelen til å fungere, jo raskere kan vi få meldingen ut av hodet hans.
- Har Burch den? - Ja. La oss dra.
Hvilken del? Hvem er Burch? Vent. Hva skjer?
Vi behøver en del som kan hindre tunnelen fra å bli overbelastet igjen.
Jeg tok med klærne dine. Du vil kanskje skifte først.
Hør her, jeg vil virkelig hjelpe dere...
..men er jeg ikke hjemme når de skal ta av ankelsenderen min, blir jeg buret inne for alltid.
Når vi har delen og har startet tunnelen, får vi meldingen og har deg hjemme til lunsj.
Vi må være raske. Sammenfiltringen vil ikke vare.
- Du skylder oss det. - Ok, greit. Kan jeg bare vente inne?
Jeg skal liksom ikke være her ute.
La oss dra.
- Går det bra? - Ja.
Jeg er straks tilbake.
- Kan jeg få en av disse? - Nei.
- Ah. Susan! Velkommen til Oui! - Sonny!
Oui er Fransk for "ja."
Som "ja" fra gård til bord, "ja" til lokale produkter, og "ja" til Planeten før fortjeneste.
Vel, la oss håpe at det også betyr "ja" til at du har delen jeg bestilte?
Du vet, jeg har alltid elsket humoren din, Susan.
- Sett deg ned. - Nei, det går bra. Ellers takk.
- Hvem er denne fyren? - Sonny Burch.
Han driver med teknologi på svartebørsen.
Han har skaffet oss det vi måtte ha for å bygge tunnelen.
- Kan jeg bare få en... - Nei.
Du vet, jeg har en spesiell venn i FBI, og jeg sier "spesiell" fordi...
..vel, han forteller meg ting jeg ikke visste om tidligere.
For eksempel...
..ditt navn er ikke Susan.
Det er Hope Van Dyne.
Og din usette kollega, det er din far, Hank Pym.
- Det er ikke bra, Hank. - Nei, for pokker.
- Hva vil du? - Forhold er bygget på tillit, Hope.
- Og jeg vil ha et sterkt fundament i vårt. - Vårt forhold?
Mitt forretningslandskap har endret seg, Hope.
Faen, S.H.I.E.L.D. og HYDRA eksisterer ikke lenger, men Hank Pym...
- ..Hank Pym er en virkelig mulighet. - Har du et poeng med dette?
Åh, tror du ikke jeg vet hva dere har bygget med alt dette? Kvante teknologi.
Og bare glem Nanoteknologi, glem Kunstig Intelligens,
glem Kryptovaluta. Kvante energi er fremtiden. Det er det neste gull rushet.
- Sier du det? - Jeg vil inn, Hope.
Så, som et tegn på god vilje, har jeg tatt meg friheten å skaffe kjøpere til laben deres...
Med startbud på...
- en milliard dollar. - Takk, Sonny, virkelig.
Men min far og jeg har viktigere ting å gjøre enn å starte en forretning.
- Så jeg tar bare delen som avtalt. - Mine kjøpere tar ikke nei som et svar.
Så enten jobber vi sammen, eller så jobber vi ikke sammen.
- Da antar jeg vi ikke er det. - Du kan gå.
Men jeg er redd pengene deres blir her.
La oss kalle det kompensasjon for mine sårede følelser.
Hør her, Sonny. Dette vil bli så mye enklere for alle om du bare gir meg delen.
Elskling, det eneste du tar med deg herfra, er hjertet mitt, men med tiden vil det heles.
Ok.
- Så hva nå? - Vent å se.
Hun sa hun og hennes far hadde noe viktig å gjøre. Jeg vil vite hva det er,
for om de ikke jobber med oss, så jobber de med noen. Finn ut av det. Jeg vil ha navn...
Brems nå litt, ga du henne vinger?
Ta henne. Kom igjen.
Ikke min 100 år gamle lysekrone!
Stopp skytingen! Stopp!
Ok, ta denne. Løp. Løp, løp, løp! Løp!
Vinger og strålevåpen. Så jeg forstår det slik at du ikke hadde den teknologien tilgjengelig for meg.
Jo, det hadde jeg.
Det var en glede å gjøre forretninger med deg, Sonny.
Åh, våre forretninger er ikke over ennå, Hope. Det kan jeg forsikre deg om!
Hva i helvete er det der?
- Pappa, ser du dette? - Hope, kom deg ut derfra!
- Jeg må gjøre noe. - Vent!
Den er fortsatt en uferdig jobb.
- Du lærte meg det sparket. Husker du? - Ja, bra jobba.
Det var jaggu meg gode tider. Hva skjedde med oss?
Ikke rett tid, Scott. Faen ta, hvor ble det av den?
- Jeg mistet den. - Jeg ser ikke noe på maur kameraene.
- Prøv å se... - Pappa?
Gi meg den. Nå.
- Er du ok? - Nei! Han tok laben.
- Nei. - Kom igjen!
- Hva var det? - Jeg vet ikke.
Men vi må finne et sted å omgruppere og finne ut av hvor laben er.
Så, hvor hen nå? Hva med huset mitt?
Hmm? Jeg skal jo liksom være der allikevel, og Woo kan gå inn hvert øyeblikk.
- Akkurat derfor skal vi ikke til huset ditt. - Hva med ditt hus?
Unnskyld. Vel, det er et sted jeg kan komme på.
Nei. Nei, nei, nei, nei!
Nei!
Jøss, Dr. Pym...
..hvem ville ha trodd det, atter en gang, når du behøver hjelp at du ville komme til oss, ikke sant?
- Ikke meg. - Bare forsyn dere.
Hei, hva er det med de fancy bakeri greiene? Vi må holde matbudsjettet nede.
Vel, hva skal vi ha til frokost da?
- Havregryn pakkene. - Havregryn pakkene?!
- Det er en fornærmelse. - Hvorfor er det en fornærmelse?
- Det smaker som sand. - Vet dere hvorfor? Fordi den er organisk.
- Det er ikke organisk, det er sand. - Det er dagens viktigste måltid.
- Hør her, dere kan være kreative med det. - Joda, knekk tennene.
Bruk sukker og litt kanel. Litt honning, hva som...
Folkens, folkens, folkens. Kom igjen da, mann. Vi har større problemer enn dette.
- Er det skrivebordet mitt? - Ja.
- Hva? Hvorfor har jeg et lite skrivebord? - Du var ikke der da vi valgte skrivebord.
- Sistemann inn, taper. - Vel, jeg hadde husarrest.
Vet du hva, dette er ikke et skrivebord. Dette er søppel. Du fant dette utenfor i søpla.
- Jeg kjøpte det på salg i en bruktbutikk. - Så, du ville spare litt på mitt skrivebord da?
- Folkens. - Hope, vær så snill,
vi må fokusere, ok? Vi må finne den laben. Jøsses.
Åh, vet du hva? Jeg hørte historier, om hva som skjedde med deg.
Denne sprøe, skumle katten, som går gjennom vegger og sånt.
- Som et spøkelse. - Som Baba Yaga.
Baba Yaga, heksen.
De forteller historier til ungene for å skremme dem.
Har du hørt om Baba Yaga?
Uansett hvem som enn stjal det, så må vi finne det.
Åh, man finner ikke noen som det. De finner deg.
Som Baba Yaga.
Dr. Pym, du er det smarteste geniet jeg kjenner. Satte du ikke på en sporer på laben din?
- Hvis ikke, så har vi et variert og rimelig utvalg. - Selvsagt gjorde jeg det, Luis. Den var slått av
Hvem som enn stjal laben visste akkurat hva de holdt på på.
- De virket også og være inn og ut av fase. - Fase?
Kvante Fasing. Når et objekt beveger seg gjennom ulike nivåer med materie.
Åh, javel, det var det jeg tenkte.
Laben avgir stråling. Kan vi modifisere et kvante spektrometer og spore det?
Jo, det kan fungere, men alt utstyret mitt er i laben.
Hvor ellers kan vi finne det utstyret?
Vel, det finnes en person.
- Bill Foster. - Supert!
- Hvem er Bill Foster? - En gammel kollega av far, fra S.H.I.E.L.D.
- De hadde en krangel for mange år siden. - Det virker som om du krangler mye med folk.
Det er kanskje bare bortkastet tid.
Hei, jeg risikerer alt med å være her. Synes du ikke vi burde sjekke?
Vi må finne ut hvem som tok laben.
Folkens, det er ingen god ide å være ute i det fri på denne måten.
Slapp av, ingen vil gjenkjenne oss.
Hva, på grunn av caps og solbriller?
Det er ingen forkledning, Hank. Vi ser ut som oss selv på en slåball kamp.
I et isolert system...
..eksisterer partikler i et stabilt fase-forhold. Om systemet blir forstyrret,
vil den stabiliteten bli til kaos.
Uforutsigbart.
Farlig. Vakkert.
Isolert helt, vil et kvante system gå tilbake til separate nivåer av materie...
hvor hver og en er sammenfiltret med et tydelig preg av sitt miljø.
Med andre ord, objektet det er snakk om vil både være inne og ute av fase...
..med mange parallelle virkeligheter.
Når vi snakker om å være ute av fase med virkeligheten.
Jeg har lagt merke til et uvanlig høyt antall sløve øyne blant dere.
Så, hvorfor avslutter vi ikke bare noe minutter tidligere?
Det er nok for i dag. Takk, mine damer og herrer, dere kan gå.
Det er utrolig. Du er forbundet med Janet.
Det er kvante sammenfiltreringer mellom kvante tilstandene i Posner molekylene i hjernene deres.
Ja, det var det jeg tenkte også.
- Setter dere folkens "kvante" foran alt? - Doktor, vi må finne laben vår.
Hope, jeg ville gjerne hjulpet dere, men jeg har ingenting av det utstyret dere beskriver.
Jeg sa dette ville være bortkastet tid. Kom igjen, la oss dra.
Ikke vær nedlatende, Hank. Det er dere som er på rømmen fra FBI.
Alt på grunn av at du måtte bli så stor, at du endelig passet til egoet ditt.
Det var ikke meg i Tyskland. Det var denne idioten.
Virkelig?
- Å bli så stor, må ha vært utmattende. - Jeg sov i 3 dager. Du har ingen anelse.
Faktisk, så har jeg det. I gamle dager, var jeg Hank's partner på et prosjekt kalt Goliath.
Hva behager? Min partner?
Det eneste som er mer utmattende enn å bli så stor, er å holde ut pisspreiket til Hank.
Javel...
- Jeg vet ikke. Hvor stor ble du? - Rekorden min? 6,4 meter.
- Ikke verst. - Og du?
- Nei, jeg... - Nei, virkelig, jeg er nysgjerrig.
- 20 meter. - Dæven!
- Enormt. - 20.
Om dere to er ferdige med å måle hverandres størrelser, må vi finne en måte å spore laben på.
Og den store Hank Pym har ikke funnet ut av det ennå? Merkelig.
Før i tiden hadde du alle svarene. Det var derfor jeg dro fra prosjektet.
- Dro? Jeg sparket deg. - Beste avgjørelsen jeg har tatt.
Hank var en forferdelig partner. Temperamentsfull, sta, utålmodig.
- Før eller siden, dyttet han alle unna seg. - Bare de middelmådige.
Janet var den eneste som kunne holde ut med ham,
- og velge og bli værende. - Pass deg nå, Bill.
- Hun måtte betale prisen til slutt, ikke sant? - Din fordømte jævel.
Jeg kom ikke hit for å høre dere to krangle. Jeg prøver å redde min mor.
- Hvilket kontor tror du det er? - Åh, det er Woo. Noen må ha sett meg.
Slapp av. Om dette var om deg, ville de vært i huset ditt akkurat nå.
- Er du 15 år eller? - Kom igjen. Vi må dra øyeblikkelig.
Vent. Du kan kanskje klare å improvisere den sporeren...
..om du modifiserer diffraksjons enheten på en av regulatorene dine.
- Det kan fungere. - Jeg vet ikke hva det betyr.
Takk. Takk.
Men, Doktor, skolepolitiet sier at de identifiserte både Pym og Van Dyne.
Jeg vet ikke hva jeg skal fortelle deg, Agent. Jeg har ikke snakket med Hank på 30 år.
Jeg kan forsikre deg om at jeg er den siste personen han ville ha besøkt.
- Å, kom igjen, forventer du at vi... - Hei, hei.
- Hvordan har det seg? - Enkelt. Vi hater hverandre som pesten.
Så jeg er en forferdelig partner? Foster, har ikke hatt en eneste god ide i sin ubetydelige karriere.
- Men ideen om diffraktorene kan virke, ikke sant? - Ok da, en bra ide.
Bortsett fra at jeg eliminerte diffraktorene, da jeg oppgraderte draktene.
Så, om vi hadde en gammel drakt, så kunne vi muligens spore laben?
Ja, men det har vi ikke.
- Hva om vi hadde det? - Hva mener du med det?
Jeg mener...
- ..livet er morsomt. - Herregud. Du ødela ikke drakten.
- Hva? - Det var livsverket ditt, Hank.
Jeg kunne ikke ødelegge det.
Før jeg meldte meg selv, krympet jeg den og postet den til Luis.
- Sendte du drakten min i posten? - Hei, post tjenesten er ganske pålitelig.
- De har sporingsnummer nå. Som UPS. - Hvor er den?
Den er på et trygt sted, ok? Ikke vær bekymret.
Hva, trofeet? Nei, det er ikke her.
Hva mener du med at det ikke er der? Hvor kan det være da?
Jeg har sett overalt. Det er ikke her. Hei, kom deg vekk fra planten.
Men jeg la den tilbake da Cassie og jeg...
- Vis frem og fortell. - Scotty?
Nei, stopp!
Vel, den gode nyheten er at jeg vet hvor den er.
Når man drar tilbake til skolen, skal ikke alt virke mindre da?
- Dette stedet virker jo enormt. - Hva er det?
- Det er den nye regulatoren. - Hank, hva skjer med denne drakten?
Hvor mye arbeid gjenstår på den?
Å-åh. Nei, nei, nei.
- Hva, ler du? Vær så snill, kan du bare... - Ok, ok.
- Hva ser du? - Størrelses-koilene svikter.
Bare la meg...
- Unnskyld. - Det går greit.
Ok. Javel. Prøv den nå.
Unnskyld.
Hva?
- Fantastisk. - Om bare Cap kunne sett deg nå.
Veldig morsomt. Hva skal vi gjøre?
Hei! Hvor er hall-passet ditt?
Hei, jeg snakker til deg.
Hei!
Hei...
Du kan klare det. Du er nesten der.
Å, vesla.
Ok, la oss dra.
Hei sann, kompis, hvordan var skolen i dag?
Greit, kom med vitsene nå og bli ferdig. Kan du fikse drakten?
Så irritert.
Vil du ha en juice boks og litt oste pop?
Har du virkelig det?
La oss se om Foster hadde rett.
Dette må være laben.
- La oss dra og hente den. - Ja.
Dette ser riktig ut.
- Se på oss, på team to ganger på en dag. - Får deg til å tenke, ikke sant?
- Om hva da? - Tyskland.
- Hva mener du? - Vi jobbet sammen,
trente sammen og...
..andre ting sammen.
- Om jeg hadde spurt, ville du ha kommet? - Det antar jeg vi aldri vil få vite.
- Men jeg vet en ting. - Hva da?
Om jeg hadde kommet, ville du aldri blitt tatt.
Hei, Scott.
Tror du at du kan slutte å dagdrømme om datteren min lenge nok til hente laben min?
- Joda, sir. - Takk.
Ok, du sender.
- Hvor ble det av deg? - Beklager, måtte navngi mauren min.
Jeg tenkte, Ulysses S. Gm-aur.
- Liker du det? - Veldig morsomt.
Jeg får ingenting på monitorene. Det er en slags elektronisk forstyrrelse.
- Vær forsiktig. - Du kjenner meg, Hank. jeg er alltid fors...
Det er ok. Det er bare drakten.
- Hvordan vet du det? - Se.
- Er det Ghost? - Hva gjør hun?
Tror du den drakten gjør at hun kan gå gjennom vegger og sånt?
- La oss komme oss ut før hun våkner. - Hope, se! Der er laben.
Vi er vel sikre på at dette er vår krympede bygning og ingen annens, ikke sant?
Bare ta den, Scott. Kom igjen, vi må være raske.
Jeg tar den.
Åh, dæven...
Hope. Hope! Hank.
- Folkens. - Jeg tror ikke de kan høre deg.
Hei.
- Jeg er Ava. - Scott.
Så, du behøver ikke drakten...
..du vet, for å gå gjennom ting?
Nei.
Den bare hjelper meg med å kontrollere det.
Og smerten, formodentlig.
Du stikker vel ikke hånden inn i brystet på meg og knuser hjertet mitt?
Du er morsom.
Jeg skal ikke skade deg, Scott, om jeg ikke blir nødt til det.
Jeg trenger...
..det du har inne i hodet ditt.
La oss vekke resten av gjengen og bli ferdige med dette, eller hva sier du?
Våkne!
Kom igjen!
Pappa?
- Aldri rør ham igjen. - Så, så, Hope...
Jeg synes jeg er ganske varsom med din far, når man tenker over det.
Hva i helvete snakker du om?
Enda et offer av egoet til Hank Pym.
Bill.
- Hva har du gjort? - Det er hva du har gjort, Dr. Pym.
Er du med henne? Pokker ta. Jeg trodde du var kul.
- Hva i helvete foregår her? - Jeg tviler på at Hank har nevnt min far.
Hvorfor skulle han det? Elihas Starr.
De var kollegaer ved S.H.I.E.L.D. Kvante forskning.
Til min far våget å være uenig med den "Store" Hank Pym.
Du fikk ham sparket. Åh, og vanæret for å ha gode meninger.
Min far prøvde å fortsette med sin forskning på egenhånd.
Desperat etter å gjenopprette sitt rykte, så han tok store risikoer.
Nei, nei!
For mange.
Til noe gikk galt.
Han ba oss om å løpe.
- Elihas, hva skjer? - Bare løp. Løp!
- Pappa! Pappa! - Jeg kunne se at han var redd.
- Pappa! - Ava, nei!
Jeg ville ikke at han skulle være alene.
Nei! Nei! Nei!
Da jeg våknet var foreldrene mine døde.
Jeg var ikke så heldig.
De kaller det "molekylær ustabilitet."
Et ganske kjedelig navn, synes jeg. Gir ikke helt rettferdighet til hva det betyr.
Hver eneste celle i kroppen min blir revet i stykker, og sydd sammen igjen.
Om og om igjen, hver bidige dag.
Jeg var fortsatt hos S.H.I.E.L.D. da jeg fikk en telefon om en kvante anomali i Argentina.
Hallo, Ava.
Mitt navn er Bill. Jeg var en venn av din far.
Jeg har med noe til deg.
Det går bra. Prøv igjen.
Sånn ja.
Dr. Foster gjorde sitt beste for å holde meg trygg.
Men andre hos S.H.I.E.L.D. så en mulighet i min lidelse.
De bygget en inndemmingsdrakt til meg, slik at jeg kunne kontrollere fasingen min.
Og trente meg opp til å bli en hemmelig agent.
De gjorde meg om til et våpen. Jeg stjal for dem. Jeg spionerte for dem.
Jeg drepte for dem.
Og i bytte for sjelen min, skulle de kurere meg.
De løy.
Da S.H.I.E.L.D. kollapset, tok jeg til meg Ava.
Jeg bygget kammeret for å slakke ned forfallet hennes, men tilstanden hennes var progressiv.
Jeg visste ikke hvordan jeg skulle kurere henne.
Hun ønsket å drepe deg, Hank, men jeg sa nei... og at hun heller skulle overvåke deg.
Og ganske riktig, oppdaget hun at du bygget en tunnel.
Så fortalte hun meg om Lang.
Og om meldingen fra Janet inne i hodet hans, det var da jeg...
- Herregud da! - Det er meg. Jeg beklager.
Hei, kan du fortelle meg hvem som tekster meg?
- "Cassie, 911." - Det er min datter. Jeg må tekste henne tilbake.
- Nei, det vil ikke skje. - Hva... det er 911. Det er et nødstilfelle.
Du setter ingen krav her, Lang. Du verdsetter ikke alvoret av...
Ok, hør her, hun prøver å videochatte med meg nå. Noe kan være galt. La meg få snakke med henne.
- Cassie, er du ok? Hva er nødstilfellet? - Jeg finner ikke fotballskoene mine.
- Hva? - Jeg har en kamp i morgen.
Hei, Scott, jeg vet at de er der. Kan du gå med telefonen rundt i huset?
- Nei, jeg kan ikke det akkurat nå. - Hvorfor ikke?
Jeg er syk.
Hei, kan du bare se deg rundt senere og ringe meg tilbake?
- Vær så snill? Takk. - Ha det, Pappa!
- Ha det, vesla! - Bli bra igjen!
- Bli bra igjen, kompis! - Beklager. det stod nødstilfelle.
Ava, jeg vil hjelpe deg.
Hun vil ikke ha din hjelp. Jeg vet hvordan jeg skal redde henne.
- Åh, virkelig? Hvordan? - Janet.
De siste 30 årene har hun vært der nede og absorbert kvante-energi.
Vi kan hente ut den energien. Vi kan bruke den til å reparere Ava's molekylære struktur...
- Hente den ut? - Ja.
Har du blitt gal? Det ville ha revet Janet i filler.
Det vet du ikke. Jeg skal starte tunnelen din.
Når posisjonen til Janet dukker opp i hodet til Lang, vil han gi den til meg, ellers gir jeg ham til FBI.
- Hva? - Dere blir her, i tilfelle jeg trenger hjelp.
- Ikke faen om jeg vil hjelpe deg! - Du vil gjøre det jeg sier.
- Du kommer til å drepe Janet! - Bekymret deg mer om deg selv, Hank.
Faen ta, Bill!
- Pappa? - Ro deg ned, Hank.
Gud hjelpe meg... Pillene.
Det er hjertet! Han må ha pillene. Vær så snill, Dr. Foster. De er i en eske. Vær så snill.
- Han kan dø! Kom igjen! - Hjelp ham!
Pappa, bare hold ut, ok? Bare pust. Hold deg rolig.
- Hjelp ham da, mann! Kom igjen! - Metall esken!
Vent!
Takk, folkens. Hank!
Bill fyller hodet på den jenta med løgner. Elihas Starr var en forræder. Han stjal planene mine.
Få den ned. Ok, lås den fast. Nei, nei, nei. Bolten er på den andre siden.
Fest den og senk den ned litt. Bra jobba.
- Det vil fungere. - Foster, han kunne ha svidd hele systemet.
Hør, vi justerer releene mens du omprogrammerer innstillingene, ok?
Det vil gå bra.
- Så, da er vi der. - Ja...
..med all denne tiden hadde jeg trodd jeg skulle være mer forberedt.
Og bli subatomisk er ikke noe man kan forberede seg på.
- Det smelter liksom hjernen din. - Jeg mener det å se min mor igjen.
- Hva om hun er en helt annen person? - Ja, sånn som, øh, George Washington.
- Jeg mener alvor, Scott. - Eller George Jefferson.
Hva om hun har glemt meg?
Da jeg var i fengsel...
..var Cassie det eneste som hjalp meg gjennom det.
Jeg kunne ha vært innelåst i 100 år, men jeg ville aldri ha glemt henne.
Jeg vet din mor teller minuttene, til hun kan se deg igjen.
Takk.
- Hei. - Vi har et stort problem.
Du glemte bevegelses sensor lysene på baksiden av bygningen.
- Å, nei. - Og de maser om å få forslaget...
- ..og Karapetyan ba spesifikt om det. - Øh, javel, hør, det har vært litt mye akkurat nå.
- Kanskje jeg kan se på det i morgen. - Nei. Nei, nei, nei, nei. Møtet er først i morgen.
- Du må fikse det nå. - Jeg kan ikke. Men jeg kan ikke dra.
Vet du hva, jeg kommer til deg. Bare ta med planene. De er på laptopen. Du kan fikse det der.
- Bare fortell meg hvor du er, ok? - Det er komplisert.
Hva mener du med komplisert?
Som du kan se, sir, dette systemet er det ypperste på markedet.
Morgendagens sikkerhet, i dag.
Åå, det er så bra! Jeg digger vinklingen, kompis. Fortsett øvingen.
Hei, jeg må opp til Scott, og fikse planene. Men ikke vær bekymret, jeg er tilbake i god tid
- Som du kan se... - Å, å, å...?!
- Fortell meg at du fikk vasket vanen for i morgen? - Fra tak til bunn, baby.
- Tok du understellvasken? - Vel, du sa full pakke.
Det er lureri, kompis. Vi bor i California, ikke Minnesota.
Han har rett.
Understellvasken, den er for å vaske av veisalt, på snødekte veier i søsterstatene våre.
Hvem er du, og hvorfor vet du så mye om bilvask protokoller?
Vel, mitt navn er Sonny Burch. Og jeg gjør mine forundersøkelser, Luis.
I min forstand, har jeg lært av en venn av meg, hos FBI, at du er en kjenning av Scott Lang...
..og en bekjent av Hank Pym, som jeg også har hørt har et portabelt krympet bærbart laboratorium...
..stappfull av all slags deilig teknologi. Og du skal fortelle meg hvor det er.
Jeg hater å måtte si det til deg, men jeg vet ikke hva du snakker om.
Vel, jeg føler en viss motstand i deg, Luis. Og jeg har lovet resultater til noen farlige mennesker.
Så, jeg skal introdusere deg til min gode venn, Uzman.
Nå, Uzman er en mester...
..i å få informasjon fra uvillige, med hjelp av psykotropiske hjelpemidler
- Åh, er det sannhetsserum? - Sannhetsserum finnes ikke.
- Det er bare tull fra TV. - Vel, hva er det da?
Det er en blanding han har perfeksjonert fra de tiden han var hos S.I.S.
Det gjør deg føyelig og meget tilbøyelig.
- Vel, kompis, det er sannhetsserum. - Nei, det er det ikke.
Ikke for å fornærme noen, men det høres ut som sannhetsserum for meg.
- Ja, ikke sant? - Det er ikke et sannhetsserum.
- Ok. Hei, jeg tror deg. - Det er ikke et sannhetsserum.
Jeg mener, om den går som en and og snakker som en and...
- Sannhetsserum. - Vel, jeg har mange allergier, så...
..du vil kanskje tenke på det.
Vi må få tilbake den laben.
Hvorfor?
Kammeret og drakten hjelper nesten ikke mer.
Hvor lenge har jeg igjen?
Et par uker kanskje.
- Da får vi tvinge dem til å gi laben tilbake. - Hvordan?
- Lang. Han har en datter, ikke sant? - Du kan ikke mene det. Ava!
Jeg tolererer mye av det du gjør der ute, men jeg vil ikke være med på noe sånt.
Du er ikke den som er på vei til å forsvinne i det store intet, Bill.
Jeg er det! Du sa du kunne fikse meg!
Du lovet.
Jeg vet. Jeg skal det. Men ikke slik.
Om du så mye som en finger på den lille jenta...
..vil jeg ikke hjelpe deg. Og da er vi ferdige.
Greit.
Det finnes andre muligheter.
Vet du hva? Du har rett. Dette er ikke noe sannhetsserum. For jeg kjenner ingenting.
Det var en løgn. Jeg kan kjenne noe. Dette er sannhetsserum!
- Det finnes ikke noe sånt! - Ok.
Ok, ok.
- Jeg skal gjøre det enkelt for deg, Luis. - Ok.
- Hvor... er Scott Lang? - Vel, det er komplisert.
Da jeg først møtte Scotty, var han langt nede. Og jeg snakker ikke om celleblokk D.
Hans kone ville skilles, og jeg sa, "Dæven, kompis. Dumpet hun deg mens du er i fengsel?
Og han sa, "Ja, jeg vet, jeg trodde vi ville være sammen for alltid, men nå er jeg alene."
"Dæven, kompis. Vet du hva? "Du må holde motet oppe, du vil finne en annen.
"Men vet du hva? Jeg er Luis." Og han sier, "Vet du hva? Jeg er Scotty, "og vi skal bli bestevenner."
Ok, vent litt. Jeg liker gode historier som alle andre,
men hva faen har dette å gjøre med hvor Scott Lang er?
"Jeg kommer til det.
Putt på ham 20 kroner, så må du la hele sangen spille ferdig.
Han er som en menneskelig jukeboks.
Å, min Abuelita hadde en jukeboks i restauranten! Jada, spillte bare Morrissey.
Og om noen klaget, ble hun liksom...
Dere skjønner det, Chicanos, vi kaller ham "Moz." Men så, adios!
Hva kan jeg si? Vi relaterer til hans melankolske ballader, skjønner du?
- Lang! - Ok, ok, ok.
Så, allikevel, Scotty kommer ut av fengsel, og begynner å jobbe for Hank.
Da møter han Hope. Og Hope sier; "Jeg vil ikke ha noe å gjøre med deg.
-"Se på håret mitt, jeg har alt på stell." - Og da sier Scott liksom...
"Hei, jente? Mitt hjerte er knust. "Jeg finner ikke kjærlighet igjen, "men ikke faen om jeg vil kysse deg!"
Men så spoler du raskt fremover, og de er forelsket, ok? Og så sier Scotty;
"Vet du hva? Jeg kan si deg dette... "men jeg skal knuse en flyplass sammen med Captain America."
Da sa hun, "Jeg kan ikke tro at du stakk på den måten! "Ser deg senere, idiot."
Så, Scotty får husarrest. Han vil ikke innrømme det, men hjertet hans er, liksom...
"Faen! Jeg trodde Hope kunne bli "min nye sanne partner, men jeg ødela det!"
Men skjebnen får dem tilbake. Og Hope sier; "Jeg er bekymret for at jeg ikke kan stole på ham...
"og at han vil ødelegge alt igjen!" Og så blir hjertet mitt helt, liksom...
..det fancy bringebærfyllet representerer det røde i firmaet,
- og vi er bare noen dager fra å gå konkurs. - "Konkurs"? "Dager unna"?
Jævla sannhetsserum! Jeg prøvde å beskytte dere gutta. Jeg sverger ved Gud..
Jeg prøvde å være en grei sjef, men vi er blakke!
Og Karapetyan er vårt siste håp. Og om vi ikke dukker opp, er vi ferdige!
- Det er ikke bra sjefing! - Faen, bror!
- Min feil! Min feil! - Hei! Nå er det nok.
Jeg skal spørre deg en gang til.
Hvor er Scott Lang?
Jeg prøver jo å si det, han er i en vanskelig situasjon, følelsesmessig talt.
Følelsesmessig talt. Vel, hvor er Scott Lang, bokstavelig talt da!?
- Åh! I skogen. - Skogen?
Baba Yaga!
Hva mener du med, "i skogen"?
Muir skogen, den andre branngateveien etter Panorama motorveien!
Herregud!
Baba Yaga, kommer om natten. Barna de små, må sove nå.
Faen steike!
Om den skrulla får tak i Pym's teknologi... Kommer jeg aldri til å få se den.
Så, hva gjør vi nå?
Det er lettere å stjele det fra FBI enn fra mørkemannen.
Hei, det er meg. Hvordan ville du likt å få en forfremmelse?
Jeg vet hvor Pym, Van Dyne og Lang befinner seg.
Men du må ta dem nå, for de blir ikke der lenge.
- Og når du gjør det, så skaffer du meg den laben. - Det er forstått.
Gode nyheter, mine herrer. FBI vil gjøre drittarbeidet for oss.
- Hva ser dere på? Skift dekkene mine! - Javel.
- Sir. - Kan du banke på?
Unnskyld, sir. Øh, men jeg fikk akkurat en ledetråd.
Ååh, jeg elsker ledetråder.
- Systemet er klart. - Smører koilene.
Full ladning.
Når tunnelen åpner seg, la oss få vite om du får noe fra meldingen hennes.
Jada, jada, Det skal jeg.
Ok, da.
Da begynner vi.
Vi greide det!
Har du noe?
- Ingenting. - Bare vent litt, for det kan...
Nei.
- Nei, nei, nei, nei! - Hva skjer?
Den lukker seg ned. Kanskje vektorene er feil.
Vi har sjekket dem en million ganger, jeg vet at de er riktige!
- Hva annet kan det være? - Jeg vet ikke!
- Scott, hva gjør du? - Scott, kom deg vekk fra den!
- Scott, du kan ikke... - Beklager, jeg vet ikke hvor lang tid jeg har.
Jeg må fikse algoritmen.
Tro meg, etter 30 år her nede... så har jeg tenkt mye på det.
Janet?
Hei, elskling.
- Vesla mi. - Mamma?
Det er ikke akkurat gjenforeningen jeg hadde tenkt meg. Det er alt så forhastet.
Dere to har utført så mye bra arbeid. Dere trenger bare et lite... dytt.
Janet, hvordan er dette mulig?
Det var ikke en melding du puttet i hodet på Scott. Det var en antenne.
Flink jente. Jeg er så stolt av deg.
Elskling, fortell oss hvor du er. Fortell oss hvordan vi kan finne deg.
Nei, sannsynlighets feltene er for komplekse. Det var derfor jeg måtte snakke med deg.
Du må følge stemmen min.
- Selvfølgelig! - Som å spore en samtale til kilden!
Jeg sporer signalet ditt ved å bruke subatomiske frekvenser.. mellom punkt to og punkt ni.
Jeg har snevret det inn til fire og seks.
- Det blir snevert. Vi kan bomme på deg. - Se på oss, krangler igjen.
Greit, mellom tre og syv.
Vår første krangel på mange tiår, og så er den plutselig over.
- Midt i blinken. - Kilde lås.
Det er deg.
Vi greide det!
Dere må møte meg nøyaktig på disse koordinatene. I ødemarken, bak kvante-tomrommet.
Det er veldig farlig, spesielt for det menneskelige sinn, så vær forsiktig.
Tid og rom fungerer meget annerledes her nede. Dere har to timer.
Etter det, vil sannsynlighets-feltet endres, og det vil gå 100 år før det er på linje igjen.
Vi skal finne deg.
Det vet jeg at du vil, vesla.
Niks.
Ingenting. Jeg har ingenting. Ingen tegn til Janet. Perfekt.
Hvordan kom vi opp hit?
Ok, først vil du få se mange slags lys, og det vil bli ganske sprøtt...
..men så vil det bli svart og stille. Virkelig stille.
Scott, jeg klarer dette.
- Jeg sier det bare for jeg har vært der nede. - Ja, du har nevnt det.
Øh, unnskyld. Jeg må ta denne.
- Hei, mann, kommer du? - Nei, men vet du hva? Ghost kommer.
Og vet du hva? FBI, de vet hvor du er.
- Hva? - "Unnskyld.
De ga meg sannhetsserum. Og plutselig var alt jeg sa helt sant.
Sånn som, "jeg hater måten du fyller oppvaskmaskinen på". Jeg hater det.
Men du må dra hjem... for FBI drar muligens dit nå!
Og forresten... hvem, legger fatene på øverste hylla? De skal ikke være der!
Jeg føler meg som en idiot. Du vil bli skikkelig sinna. Men vi må dra nå.
- Hva? - Ghost vet hvor vi er. Og FBI også.
Hvordan?
- Jeg fortalte Luis hvor vi er. - Du gjorde hva...?
Jeg ba ham komme for å hjelpe ham med tilbudet til Karapetyan.
Herregud!
Vi trenger den kontoen. Ellers så mister vi firmaet!
Vet dere hvor hardt det er for eks-fanger å få jobb i dag?
Jesus, Scott!
- 90 sekunder til å stenge åpningen! - Du må de-polarisere koilene først!
- Jeg vet! - Jeg er virkelig lei for det, men...
...FBI kommer til huset mitt så, jeg må dra.
Kan jeg låne drakten?
Gyroskopiske stabilisatorer. Slås på.
Jeg bare låner drakten.
- Jeg kommer tilbake. bare si hvor dere vil være. - Ikke bry deg.
- Hva? - Vi henter drakten, når vi har funnet mamma.
- Hope... - Scott, bare dra!
- Scott? - Pappa?
- Det er oss, kompis! - Vi er her for å hente skoene til Cassie!
Han hviler kanskje.
Kjære, kan du gå ovenpå og se under senga di?
Pappa, er du der oppe?
Pappa?
Hva i...
Han lever virkelig som en gris om dagen.
Pappa?
Spre dere ut!
- Igjen? - Dere eier ikke skam!
- Monitoren sier at han er på badet. - Javel, det tror jeg ikke noe på!
- Cassie, la mannen komme forbi! - Men pappa er super syk!
- Det skal jeg nok se på! - Han vil ikke at noen andre skal bli syke!
- Jeg tar sjansen, kjære deg. - Han spydde. Ganske så mye.
Unge dame, jeg er en føderal agent. Jeg har sett mye verre ting enn oppkast.
- Som i, "mye" mye? - Ja!
- Glem det, flytt deg! - Nei!
Woo!
- Hva gjør du her? - Scott.
Jeg beklager, Jeg er skikkelig syk.
Det var jo det jeg sa.
Unnskyld meg. Noen ganger må man bare få det ut, ikke sant? Unnskyld.
Jeg starter varebilen. Du tar laben.
Frys! Dere er omringet!
Hank Pym... Hope Van Dyne, dere er under arrest.
- Dette er trakassering! - Faktisk, så er det ikke det.
Hva betyr FBI... "Fjerne Bråkete Individer"?
- Ble monitoren hans godkjent? - Selvfølgelig.
Faen ta! Virker som at jeg ble matet med en skål pisspreik.
Vi tok dem, sir. Pym og Van Dyne er under arrest.
Seriøst? Ja!
Åh, jeg beklager, Scott. De er jo vennene dine. Det var utenksomt.
Jeg måtte virkelig ha en seier, skjønner du? Uansett,
jeg kommer tilbake senere for den offisielle slutten på dommen din!
Beklager å ha feilbedømt deg, kompis! Du bør være stolt av deg selv!
- Hva er det? - En mann er nede. Og laben til Pym er borte.
Hei.
- Takk for at du dekket over for meg. - Helt greit.
Så...
..hvor lenge har du vært Maurmannen igjen?
Ikke så lenge. Det bare liksom skjedde.
Jeg beklager at jeg løy for deg... og jeg beklager at jeg risikerer alt.
- Pappa, det er ok. - Det er ikke det.
Jeg gjør dumme ting, og de jeg elsker mest må lide for det.
- Mest deg. - Å hjelpe folk er ikke dumt.
Vel...
..jeg roter det til nesten hver eneste gang.
Så, kanskje noen må passe på deg...
..som en partner.
Vel, hun gjorde det klart at det er det siste hun vil.
- Hvem? - Hope.
- Vent nå litt, hvem trodde du det var da? - Meg.
- Deg? - Ikke le.
- Jeg ville blitt en super partner. - Åå, vesla mi.
Åå. Du ville blitt fantastisk. Og om jeg lot deg bli det... Ville jeg vært en forferdelig far.
Greit.
Så ta Hope til din partner. Hun er smart.
- Hun minner meg om deg. - Skal du dra og hjelpe henne?
- Jeg synes du burde hjelpe henne. - Skulle ønske jeg kunne, men...
..jeg vet ikke hvordan jeg skal hjelpe henne uten å såre deg.
Du kan gjøre det.
Du kan gjøre alt.
Du er verdens beste bestemor.
- Agent Woo vil se dere om en time. - En time? Vi har ikke en time.
Åh, har dere et annet sted dere må være?
Åh, det er jenta mi det.
Javel, hva er planen vår?
- Å krympe den veggen. - Den ser ut til å være bærende.
- Taket kan kollapse. - Da løper vi som bare helvete.
- Jeg regner med 15-20 agenter der inne. - Cirka 5 ganger så mye i hele bygningen.
- De er tungt bevæpnet. - Ikke så gode odds.
- Har du noen bedre ideer? - Niks.
- Jeg gir gir ikke opp om mamma. - Hun ville vært så stolt av deg.
Ok.
En...
..to...
- Scott? - Hvorfor står dere bare å henger?
Vi må finne den laben.
Hva med meg? Perfekt.
Kle dere kjapt. Vi har ikke mye tid.
- Ok, hva nå? - Spør du meg?
Kom dere inn!
Hei.
Øh, unnskyld meg, men har vi planer om å stikke snart,
eller skal dere stirre på hverandre til de begynner å skyte på oss?
Ja.
- Hei, Burch. - Ja.
- Ja, de er ute. - Jeg er på vei.
- Drakten hennes mangler, og varebilen også. - Hvordan kunne dette skje?
Jeg mener, hva i huleste?
Takk.
Bare hyggelig.
Så, øh, hvordan finner vi laben?
Da vi mistet den første gangen, satte jeg på en ny sporingsenhet...
..en slags.
Det vil fungere.
- Er den klar eller ikke? - Vi kan starte uttrekkings prosessen nå.
Hør her, Ava. Dette kan bli veldig farlig.
- Kanskje vi burde... - kanskje vi burde hva da? Vente?
Jeg har bare dager til jeg er død.
Vi gjør dette, Bill. Nå.
Energimålingene viser at de ikke har brukt tunnelen enda.
Vi har ikke mye tid før mor's posisjon endres, og vi mister henne.
Ja, og vi har mye å gjøre før den tid.
Du vet, min bestemor sa alltid, "om du vil gjøre noe riktig, så lag en liste."
Så vi burde gjøre det. Nr.1: Vi må bryte oss inn i den laben.
Nr.2: Vi må sparke ut Foster og Ghost.
Nr.3: Vi må kjempe mot Ghost.
Det burde være en del av Nr.2. 2-A, ok? La oss kalle det 2-A.
Bekjemp Ghost. 2-A. Og sørg for at laben er i full størrelse når du kommer tilbake...
- ..ellers så går det på ræva. - Scott!
- Skal jeg begynne på nytt? En gang til... - Jeg skal ta dykket.
Eneste sjansen vi har er om dere to er her ute, sammen, og beskytter tunnelen.
La meg gjøre dette, Hope. Vær så snill.
La meg få hente henne.
Jeg synes han har rett.
"Hva skjer a?"
Husker dere ikke den elskede reklamen?
"Hva skjer a?"
Jeg fikk ham til å følge etter oss. Jeg tenkte vi kunne få bruk for litt hjelp.
Ok. Jeg er i posisjon. Maurene er på vei inn.
- Det er mottatt. - Hold øynene åpne, Scotty.
- Vil du ha en Pez? - Nei.
Cassie ga meg den på bursdagen min. Og forresten, jeg elsker den drakten!
Takk, mann.
Skulle ønske jeg hadde en drakt.
Jeg ville til og med likt en drakt med minimalt med krefter, skjønner du?
Eller kanskje bare en drakt, uten noen krefter.
- Hva er det? - Jeg vet ikke.
Det er dem!
De kan ikke være langt unna.
Ok, Hank. Hank?
- Pappa, hva er statusen din? - Foster er tatt ut av spill.
Har på meg drakten nå.
Jeg ville bare redde Ava. Døden venter på henne eller noe mye verre. Hun er redd.
Jeg skal hjelpe deg med å finne en kur når jeg kommer tilbake.
Jeg lover. Sammen, vil vi finne ut av det.
Lykke til, Hank.
Takk, Bill.
Nå må du trekke deg litt unna.
Gjenstående tid, 15 minutter.
Hank er inne, Scott. Noen tegn til henne?
Nei, ingenting ennå.
Ava!
- Trekk maurene tilbake, Scott. - Å, dæven!
Kan jeg få en status rapport? For jeg har seriøse Ghost problemer her!
Klar for dykking.
- I tilfelle jeg ikke klarer det... - Ikke...
Ikke si det.
- Jeg kan ikke miste deg også. - Jeg elsker deg, Hope.
Folkens, det er skikkelig ille her borte, vær så snill...
Nå.
Villedelse.
Det første man lærer på online Magi Universitetet.
Nei!
- Planen virket. Vi har det, Scotty! - Møt oss ved møtepunktet.
- Jeg er på vei! - Å, nei.
- Virkelig? Denne fyren igjen? - Hvem?
Jeg sa jo forretningene våre ikke var over.
Endring av planene.
Hold deg fast.
Jeg vil ha den laben, gutter. Uansett hva som må til.
Hold deg fast.
- Det understellet er møkkete! - Å, de har større problemer enn det.
Hope, hva gjør du? Du er på vei vekk fra møtepunktet!
Ikke vær bekymret, jeg tar disse gutta med på turistomvisningen.
Hold an, hva er det du... Åh!
Herregud! Herregud! Vi kommer til å dø! Vi kommer til å dø!
Signal mistet.
Hva i helvete holder de på med der oppe?
Rekalibrerer.
Du nevnte aldri at det var så vakkert, Scott.
Rekalibrerer.
Ok, når som helst nå.
Rekalibrerer.
- Rekalibrerer. - Kom igjen.
Signal gjenopprettet.
Sykler! Nå er det opp til dere.
- Ta rattet. - Hva? Vent!
Vel, 60 tallet var morsomt, men nå må jeg betale for det.
- Vær forsiktig der oppe! - Hei, gi deg da, jeg har ikke kjørt på to år!
Åh, du ble "pezed"!
Her fremme!
Åh, det er ikke bra.
Hope!
- Nei! - Nei!
Der er det, der borte. Ta laben! Ta laben!
Jeg ser henne. På vei vestover på Fremont.
- Hope! Vent! - Hei, hva med meg da?
Vi har deg nå, Ava!
Ikke nå igjen!
Jævla skrot!
Ja!
Kjør, kjør, kjør, kjør, kjør, kjør!
Burch har laben. Jeg drar etter ham.
Nei, nei, nei ,nei, nei, nei!
Pågående arbeid meg opp i ræva...
Scott, hvor er du? Jeg har Burch i sikte. Kjapp deg!
- Jeg kommer, jeg kommer! - Vi går tomme for tid.
Advarsel, nærmer oss kvante tomrom.
Jeg kommer til deg, elskling.
Folkens. Må dere ikke ha fjernkontrollen til laben? Jeg fant den akkurat nå.
Vi får ikke laben i full størrelse uten den. Gi oss den raskt.
- Javel, men varebilen er gåen. - Bruk "Hot Wheels Rally" boksen.
Hva?
Jeg elsker deg, Dr. Pym.
Fjernkontrollen! Vi mangler fjernkontrollen! Dere må sjekke varebilen!
Hva?
Fantastisk!
Hei, jeg er på vei ned Pacific. Gutta til Burch er på meg som klegg.
- Jeg er på vei. - Ok. Jeg tar laben.
Hei.
Åh, det er rått!
Kom her, din lille snik! Nå nei, det gjør du ikke nei!
Jeg antar du kanskje gjorde det. Kom igjen!
Har noen som har sett en Sørstatsmann mann som bærer på en bygning?
Hvordan hadde han tid til å kjøpe en billett?
Kan du for en gangs skyld, være så snill å virke!
Ja! Ok, jeg trenger hjelp.
Ja!
Åh. Unnskyld.
Er det noen...! Hei! Kom igjen da, mann!
Ikke kult! Mordere!
Ja, ja!
Jeg skal kalle deg Maur-onio Banderas! Du er en råtass! Jada!
Nei, nei, nei! Maur-onio!
Våre venner, Knølhvalene, kommer inn i San Francisco Bukta, for litt avslapping og litt yngling.
Hør etter, Uzman...
Og kanskje er de under oss mens vi snakker...
Bare møt meg ved sjøkanten. Om tre timer.
Åh, folkens. Vi har akkurat lagt fra kai og det ser ut til at vi har selskap.
Se. Der borte. Ser dere dette, folkens? Der er den. Der kommer den opp.
Hva i...?
Hei. Unnskyld. Hei. Det er ok. Det er ok!
Beklager, jeg vet jeg ikke er en hval. Dette tar bare et lite øyeblikk.
- Hei! Det tilhører ikke deg! - Nei, nei! Nei, nei!
Du skjemmer deg ut. Kom igjen, slipp taket.
Takk.
Jeg tar denne nå.
Det smelter sinnet ditt.
En melding i hodet ditt.
- Jeg hadde en drøm. - Pappa? Hvor er Mamma?
- Det er hvor jeg gjemte meg når vi lekte. - Jeg elsker deg, Hank.
Pappa?
Pappa? Hva skjer? Hvorfor har du ikke funnet mamma?
Har du gått deg vill, Hank. Er alt ok?
Tror du fortsatt at du har alle svarene, Hank?
Det er meg.
Jeg beklager...
- ..at det tok så lang tid. - Nei.
Nei.
Du er her nå.
La oss dra hjem.
Jeg trodde jeg var fortapt.
Men den energien fra hendene dine...
..hvordan gjorde du det?
Jeg er ikke den samme kvinnen jeg var for 30 år siden, Henry. Dette stedet...
..det forandrer deg.
Tilpassing er en del av det, men noe av det er...
..evolusjon
Lab koordinater ikke funnet. Ikke stig opp.
Jeg bør vel muligens fortelle deg hva vi har å gjøre med der oppe.
Jeg har laben. Jeg har laben. Flytt dere. Flytt dere.
Flytt dere! Kom dere unna...
Kom igjen.
Ingen her virker å forstå hva dette er.
Den må være 24-25 meter høy.
Unna vei!
Jeg har laben. Laben!
- Lufta kjennes tykk ut. - Å, nei. Han er alt for stor.
- Scotty! - Scott!
Jeg må sove.
Jeg skal bare sove litt nå i fem minutter. Jeg trenger bare fem minutter.
Fem minutter!
Få laben i sikkerhet. Lufta til Scott vil ikke vare.
Ok.
Unna vei! Unna vei! Unna vei!
Nei, vent!
Lab i full størrelse.
- De klarte det. - Klar for oppstigning.
La oss dra og møte vår datter.
Scott!
Scott, kom igjen, våkne!
Kom igjen. Kom igjen, hvor er du, Scott?
Har deg.
Scott?
- Hei. - Hei.
Hei, Scotty! Hope, kom inn.
Ble dere knust av bygningen?
- Hvor er fjernkontrollen, Luis? - Sannsynligvis der inne.
- "Jeg har den ikke. - Jeg antar det er her vi sier...
- ..Adios, amigo. - Nei, nei, nei, nei!
Takk, gutter.
Ava?
Ava!
- Nesten klar for uttrekking. - Vær så snill, stopp! Folk har det vondt!
Alt gjør vondt. Ikke snakk til meg om smerter!
Hva om Hank har rett? Hva om denne prosessen vil drepe Janet?
- Er du bekymret for henne? - Jeg sier bare at hun er en utmerket forsker.
- Hun kan kanskje hjelpe deg. - Å, hun vil hjelpe. Akkurat nå!
- Og om hun dør, så dør hun! - Nei, nei. Beklager, vi kan ikke gjøre dette.
Vi må finne en annen måte.
Dette er måten.
Janet!
Hun har startet uttrekkingen. Hun vil rive Mamma i filler.
Nei!
Hope!
Er du ok?
Mamma?
Herregud.
Vi fant deg.
- Jeg har savnet deg så mye. - Jeg har savnet deg også, vesla.
Det er ok. Jeg er her nå. Vi har tid.
Ingen forretningsreiser i siste øyeblikk, ok?
Jeg lover.
Nei, det er ok! Alt er bra. Ikke bekymre dere om meg.
- Jeg klarer meg. - Pappa.
- Scott. - Fru Van Dyne.
Det er hyggelig å...
- Vel, jeg antar vi allerede har møttes. - Ja, jeg antar vi har det.
Vent.
Din smerte.
Jeg kan føle den.
Det gjør vondt.
Det gjør alltid vondt.
Jeg beklager.
Jeg tror jeg kan hjelpe deg.
Visste du at hun kunne gjøre det?
Det er ok.
Folkens, politiet kommer! Jøss!
Politiet kommer. Alle av dem!
- Jeg må dra. - Vi må dra!
Hva med dem?
- Hendene i været! - Nei! Vi er på vei til jobbene våre.
- Vi så disse folkene. De prøvde å skyte folk. - Så vi tok dem for dere. Ikke noe å takke for.
- Vi smugler stjålen teknologi. - Og vi har drept mange mennesker.
- Øh, han er sjefen. - Det er sant, jeg er det.
Jeg har også begått flere helselovbrudd i restauranten min.
Noen av dem vil sjokkere dere.
Det er sannhetsserum.
Vi må komme oss vekk herfra. Kjapt.
Jeg har en ide.
Gigantisk figur, nå sett i krysset mellom Broadway og Laguna.
- Alle enheter dit. - Kjør, kjør!
Der er han!
Det er over, Scotty! Jeg beklager, men vi har deg, mann!
Kom igjen. Det er enden av linja, kompis. Det er ingen steder å gjemme seg.
Bare fjern det plasteret! Du tapte! Det er ok!
Faen ta, Scotty, krymp deg ned!
Magi.
Faen steike! Til Lang's, nå!
- Bra jobba, elskling. - La oss dra!
- Etterlat meg her. - Vi kan klare det.
Du sa det jo selv...
..jeg har skadet folk.
Men det har ikke du. Dra. Vær så snill!
- Vi kan klare det, Ava. - Bill...
Jeg drar ikke fra deg.
Åh, hei, folkens. Er mine 2 år over allerede?
Hvordan er det der ute? Hva? Jeg mener, går folk fortsatt på dans?
Er mat-vogner fortsatt en greie?
Vel, du kom deg unna denne gangen, Scott, men, øh, jeg vil se deg igjen.
Hvor?
- Hva? - Hvor vil du se meg igjen?
Sånn, generelt, jeg ser deg vel neste gang du gjør noe galt,
- da er jeg der for å ta deg... - Åh. Og du vil våke over meg og...
- Ja, det... - Jeg trodde du ville invitere meg et sted.
Hvorfor skulle jeg gjøre det?
Det lurte jeg også på, hvorfor du ville gjøre det?
- Som en fest, middag eller noe sånt? - Jeg vet ikke. Trodde du planla kvelden.
- Jeg mente, "jeg burer deg inn, igjen." - Ville blitt merkelig.
- Ta det rolig, Jimmy. - Ok.
Har du lyst på middag eller noe sånt? Jeg mener, for jeg er ledig...
Ja. Kom igjen.
- Er du klar? - Ja!
- Pappa. - Hei.
Hei.
Ja, det var oss. Hvordan kan jeg hjelpe deg?
X-Con Sikkerhet.
Mr. Karapetyan? Javel, så du det?
Det vil være en ære å samarbeide med deg også. Vi ses Torsdag kl. 9:00. Ok.
- Ja! - Sånn drar man i land en avtale!
Dette er fantastisk.
Så, Cassie, hva vil du bli når du blir voksen?
Jeg vil hjelpe folk, sånn som pappa.
Virkelig?
Jeg ville være hans partner. Men han sa at han ville ha deg.
Å, sier du det?
Pappa!
Jøss! Vent litt.
- Flytt deg, vekk herfra! - Scott, ikke gjør det, ikke gjør det!
Åh, så ekkelt! Æsj. Jeg hater det møll-støvet!
Vekk! Husj! Husj!
OBS! Mer etter rulleteksten...
OVERSATT OG SYNKET AV LEOGATE1968
Jeg brukte å være en respektert forsker. Jeg hadde navnet mitt på bygninger.
- Nå, har jeg dette. - Vel, du ville ha en mindre kvante-tunnel.
Denne er... mindre.
Åh. Unnskyld. Min feil.
Ah, jeg synes den har stil.
Ok. Kontrollene er online.
Innsamlings enheten aktiveres når du tar av lokket.
Den vil automatisk begynne absorberingen av kvante-helbrednings partiklene.
Og husk å holde deg unna Bjørnedyr feltene. De er søte, men de vil spise deg.
Og unngå å bli sugd inn i tidsstrøm. Vi vil ikke være i stand til å redde deg.
Ok.
Subatomisk om fem...
fire...
tre...
to...
en.
Ok, Scott, dette er en mikrofon sjekk.
Mikrofon sjekk, en, to. En, to. Hvordan har alle sammen det i kveld i kvante verdenen?
- Scott, vi hører deg. - Ville bare være sikker.
Ok. Helbredelses-partiklene sikret for vår nye venn, Ghost.
Flott. Forbereder utgang om... fem, fire, tre...
Hallo?
Ha, ha. Veldig morsomt.
Hank, kutt ut dette tullet. Du ba jo meg om å ikke tulle.
Hank?
Hope?
Janet.
Folkens.
Ok, seriøst, slutt å tulle med meg. Få meg opp, kom igjen.
Folkens!